Tidligere:
- Du leder efter Andrew. - Jeg bruger nogle servere til det.
- Hvad er det? - Hydra.
Jeg har sikret mig alle de umennesker, vi skal bruge.
- Hvad vil du? - Jeg samler en hær.
Jeg tror, at der står en anden bag Malick.
- En, der er stærkere end Malick? - En eller noget.
- Tænder du nu ild? - Nej, jeg vil ikke have ballade.
Jeg havde bare brug for noget at male med.
- Hedder du ikke Charlie? - Charles.
Det er ikke godt for forretningen, at du sover her.
- Vi skal snart åbne. - Godt.
Jeg kan hjælpe. Jeg kan feje eller lave alt, du har brug for.
Jeg har brug for, at du forsvinder. Solen står op.
Der er et herberg i nærheden.
Hør...
Her er til morgenmad.
Nej nej. Jeg vil ikke have ballade.
Du virker rar. Jeg skal bare tænke på kunderne.
Daisy. Red mig.
Undskyld.
Tiden løber fra os, Daisy.
Det er nu, jeg dør.
Fald til ro. Jeg kan ikke forstå dig.
- Hydra vil dræbe mig. - Vi sender to vogne.
- Der er ikke tid. Send Daisy Johnson. - Hvem?
Aflytter S.H.I.E.L.D. alarmcentralen?
Ja, så kan vi komme først. Hvem var det?
Han kaldte sig Edwin Abbot.
Han ejer en købmandsforretning i Dyker Heights.
Han er ikke tilknyttet noget agentur.
- Kender du ham ikke? - Jeg har aldrig set ham før.
Gør quinjetten klar.
- Han kendte dit navn. - Han nævnte Hydra. Det er skidt.
- Det kan være en fælde. - Vi har opbakning klar.
Godt, du tager med. Vi mangler Macks muskler.
Jeg tager med uden muskler. Vi aner ikke, hvad det er.
DYKER HEIGHTS NEW YORK
Jeg har jo sagt det. Jeg er ikke skør.
- Der er hun. - Hvem er du?
- Daisy Johnson fra ATCU. Edwin? - Ja.
Hvor kender du mit navn fra?
- Jeg hørte dig sige det lige nu. - Hvad mener du?
Jeg så det her. Det her øjeblik.
- Hvor jeg taler med dig. - Jeg er ikke med.
Charles, den skøre hjemløse, han må have forbandet mig.
Han fik mig til at se det her.
- Jeg ser på det. - De vil slå mig ihjel.
Vi beskytter dig. Men hvordan ved du, at det er Hydra?
Fordi det råber hun, når de kommer fra himlen.
Hydra!
Ned.
Bag dig.
Hjælp mig. Red mig.
Jeg får dig ud, men bliv i dækning.
Tiden løber fra os. Daisy, det er nu, jeg dør.
Nej!
Han er et umenneske.
Den hjemløse er et umenneske. De vil have ham.
Nej!
Jeg havde håbet, at du kunne hjælpe.
- Er du uskadt? - Sig noget, Daisy.
- Vi skal have en læge. - Vi mistede en.
Nej. Nej.
Hvad er der?
Det er ikke sket endnu.
Han er opstanden. Sikke en forbedring.
Sidst lignede du en statist fra "Dawn of the Dead".
Nu er du en mand, der kan inspirere.
Hvad skyldes den mirakuløse forvandling?
Din tålmodighed.
Det er på tide, at jeg siger tak, fordi du fik mig tilbage.
Jeg satte ikke himmel og jord i bevægelse.
Men jeg brugte penge og folk på at få det til at ske.
Jeg vil gerne vide hvorfor.
- Hvorfor? - Hvad er formålet?
Hvorfor...
Min familie, mine forfædre, lærte at tro på-
- at hvis vi kunne få dig tilbage, ville vi blive belønnet.
Med hvad?
Sammen skal vi overtage verden.
Hvordan ser det ud for dig?
Du har 9,2 milliarder dollar.
Det giver en masse magt. Du kan få, hvad du ønsker.
Er det ikke nok?
Hvad kan jeg give dig, som du ikke kunne få før?
Jeg har ofret hele mit liv for en højere magt.
Det er netop ordet...
Magt.
Det vil du have. Ikke rigdom eller kontrol eller indflydelse.
Sand magt.
Hvordan lyder det?
Forjættende.
Det er på tide at gå over jorden.
Så kan jeg endelig vise dig, hvordan sand magt føles.
Er du sikker på, at det var fremtiden?
Var hele mit ansigt dækket af...?
- Og Coulson skyder dig? - Ja.
Så vil jeg spørge det, nogen bør spørge om. Er det muligt?
- Teknisk er det fire dimensioner... - Minkowski ville sige...
- Det er et dumt spørgsmål. - Så det er muligt. Hvad nu?
Jeg kan lave om på det. Vi kan finde ud af, hvor det sker.
- Og redde den stakkel? - Det kan I ikke.
Hvis du så fremtiden, så er det fremtiden.
Jeg kan ikke forklare det, men det var forfærdeligt.
Jeg var så hjælpeløs. Jeg var tæt på ham. Jeg må redde ham.
Han sagde jo også dit navn.
- Vi ved, hvordan Charles ser ud. - Han er efterlyst.
Hvis Daisy kan huske stedet, og vi når frem...
Tiden findes ikke.
Hun så den fjerde dimension. Tid er vores måde at se den på. Simmons.
- Han taler om rumtid. - Hvordan skal jeg forklare det?
Vi er i 3D. Forestil jer, at vi levede i to dimensioner.
Fladt som et stykke papir. Så kunne vi ikke se tre dimensioner-
- en kubus eller noget, der ikke er todimensionelt.
Ja.
Flade papirmennesker ser den her tredimensionelle kubus-
- som mange særskilte todimensionelle øjeblikke.
Som tid, der går. Linjen bevæger sig gennem rum og tid.
- Men linjen er faktisk fastlagt. - Den er der bare.
Der er ingen fremtid eller fortid. Den er der bare.
Det kan man ikke lave om på.
Du gør min hjerne ondt.
Jeg ved ikke, om jeg forstår Fitz, men Hydra har manden.
Vi må standse dem. Jeg har måske en plan.
Vi lytter.
Vi kan ændre det ved simpelthen ikke at lukke Daisy ud af basen.
Jeg skal hjælpe ham.
Daisy er midtpunktet for visionerne. May er ikke med.
- Ja, men jeg kan klare mig. - Beklager, men May tager med.
Det er meningen, jeg skal redde ham.
Hvis du vil redde ham, så gør vi det sådan. Forstået?
Lincoln og jeg finder oplysninger om den hjemløse.
Daisy, du skal huske alt, og så sender vi May.
Jeg rører ikke en pistol før bagefter.
Fitz-Simmons holder sig væk fra sneen. Er det forstået?
Jeg har aldrig forstået det med tiden som i "Terminator".
Hvis Connor kan sende en ven for at redde moren, behøver han vel ikke?
Jeg har ikke set den oprindelige "Terminator".
Du er fyret.
Vi vidste kun besked, fordi han hørte Daisys navn, da vi reddede ham.
Derfor tror jeg, der var en grund til det.
Det er skabt sådan.
Ja, vi er alle del af en stor plan, men hvad er planen?
Nej, umennesker er ikke skabt tilfældigt-
- men for at udfylde en mangel. Så Raina...
- Alt gik i opfyldelse. - Derfor kunne Daisy standse Jiaying.
Daisy kan hjælpe ham Charles.
Og ændre på det? Det håber jeg.
Dit ansigt var dækket af blod.
Det er ham. Charles Hinton.
Sidst kendte adresse. Charles boede vist ikke alene.
- Send et hold. - Tænk ikke på mig, men dig selv.
Fordi Daisy så mig skyde hende?
Fordi jeg ville dræbe dig, hvis du gjorde det.
Jeg håbede på, at du kunne hjælpe.
Der er en rød metaltrappe i nærheden.
Det er mindst 20 etager oppe.
Lyset var sært. Der var måske et blinkende neonskilt bag mig.
Bare jeg kunne huske det.
De er nok på vej derhen med ham nu.
Jeg føler, at det sker i aften.
- Hvad laver I? - Forsøger at finde bygningen.
Jeg har sat serverne til at lede efter nøgleord.
- Vel ikke alle serverne? - Jo.
Hvis jeg ikke må komme med, vil jeg gøre alt herfra.
Ikke dem alle.
Er det forstået?
Vi har sat nogle servere til at finde Garner.
Vi vil begge meget gerne finde ham.
Jeg lader bare de servere være.
Tror du, at vi kan ændre fremtiden?
Alt, vi gør, ændrer fremtiden.
Det er sværere at ændre fortiden.
Det er dig.
Du har vist rørt ham.
Charles Hintons kone var en vellidt lærer.
- Han gik fra hende og deres datter. - Hvorfor?
- Det drev ham til vanvid. - Hvornår begyndte det?
Det var en søndag.
Vi var kommet hjem fra torvet, da det begyndte at styrte ned.
Charles løb ud i gården efter vores datters legetøj.
Han skreg, som om han kom til skade.
Jeg fandt ham på jorden dækket af en art skorpe.
Jeg tog hans hånd.
Jeg så blink af tilfældige begivenheder.
- Det endte med en bilulykke. - Ser han det også?
Jeg blev chokeret.
Det skete igen, da jeg hjalp ham ind.
Vi så dem forsøge at genoplive min mor i en hospitalsseng.
Så I afbrød fysisk kontakt?
Vi troede, vi blev sindssyge, men det skete, når Charles rørte nogen.
Han og den person så begge nogens død.
Det var sikkert nok til at drive Charles til vanvid.
- Få dage senere blev det værre. - Da det gik i opfyldelse.
Forsøgte han at forhindre det?
Selvfølgelig forsøgte han det.
Igen og igen. Det var det, han mistede forstanden af.
Han kunne ikke hjælpe en eneste.
Ved du noget, der kan hjælpe? Kan du fortælle om fuglen?
- Fugl? - Charles skar en lille fugl.
Det var vist en Robin, rødkælk, af træ.
Gjorde han?
Det er vores datters navn, Robin.
Den nat, Charles rejste, tog han kun en jakke med.
Han rejste, fordi han aldrig ville kunne holde om sin pige igen.
I det mindste ikke uden at hun græd og skreg og så sin død.
Hvad kunne ikke vente nogle dage?
Du kender mig. Jeg griber mulighederne.
Den her protese indeholder dele, som I fremstiller her hos Transia.
Mere præcist interfacet mellem nerver og ledninger.
Okay...
Jeg ved, at I har arbejdet på et exoskeletalt lem for forsvaret-
-med den her teknologi.
- Jeg vil købe det. - Et af vores patenter?
Nej, virksomheden.
Vil du gentage det? Det lød, som om du sagde...
Jeg vil have virksomheden.
Naturligvis for en fair pris.
Jo, hør her. Vi er ikke de bedste venner.
Selv om jeg respekterer dit mod, så skal folk ikke spilde min tid.
Det hader jeg.
- Det er til gavn for dig selv. - Hvem er det?
Denne mand har min fuldmagt til at forhandle.
Forhandle? Jeg vil ikke sælge dig en eneste aktie.
Og slet ikke aktiemajoriteten.
Jeg viser dig, hvad der vil ske.
Det er jeg ked af.
Åh gud.
I får, hvad I vil have.
Gør det ikke. Der.
Gå nu bare og lad os være.
Du er forvirret.
Jeg sagde, jeg ville vise dig, hvad der vil ske.
Vi er ved at overtage bygningen.
Har vi haft alt det besvær for det her?
Hvad vil du med det?
- Du skal tage det på. - Hold nu op.
Om du vil indrømme det eller ej-
- så higer du efter, men har aldrig mærket, sande kræfter.
Af den slags som jeg, og endda Charles her, har.
Tag det på, så får du det.
Mener du stadig, at du bør tage med?
- Jeg ved, at jeg kan. - Tror du ikke, at jeg kan?
- Jeg har en fordel. - Jeg er hurtigere end dig.
Nej, at jeg ved, hvad der kommer.
Så let røven og vis mig det.
- Du kan vise kampen her. - Jeg kommer få sekunder for sent.
De er vagter, og du viser, hvordan jeg gør det få sekunder hurtigere.
Okay.
Der er en stak servere på venstre side.
Vi skal bruge to stole på hjul og to lig mere.
Sørg for, at der er et hold på huset, og køb noget til den lille pige.
Javel.
Nej, Fitz... Hvad hedder du nu?
- Doug. - Kom efter Doug.
- Okay. - Jeg giver tegn, Lincoln.
- Jeg er ham, der skal slå alarm. - Held og lykke.
Gør klar.
Når hun åbner døren. Du begynder, May.
- Skyd ham. - Bang.
Åh nej.
Bang.
- Bang. - Under bordet.
Simmons.
- Læg dig. - Undskyld.
Lincoln. Tag kniven.
Bare vi kunne øve sådan på hele livet.
Det er forfærdeligt. Fitz.
- Du kommer efter Doug. - Okay, efter Doug.
- Er det dit bedste spark? - Jeg ville ikke ramme.
- Det var lettere... - Med dine kræfter?
Det ville ikke skade. Det skal gøres hurtigere. Forfra.
- Det føles godt. - Ja.
Men jeg talte ikke om at knuse ting.
Okay...
Hvis du vil mærke sand magt, så knus ham.
Nej.
Hvad skulle jeg få ud af det?
Nej.
Gør det ikke, Gideon. Jeg giver dig alt.
Jeg er for ung til at dø.
Jeg ved, du har fået folk dræbt.
Du har endda overvejet at skyde nogen.
Men at tappe livet ud af en mand med sine egne hænder-
-og at mærke livet forlade ham...
Ligesom mr. Coulson gjorde med mig.
Blikket i hans øjne.
Følelsen var så stærk, at den skræmte ham.
Det var nok til, at han efterlod hånden.
Du er da ikke bange for noget.
Forfra.
- Du tror ikke, May kan. - Noget vil forhindre hende...
Jeg nægter at tro, at noget kan være helt uundgåeligt.
Vi får se.
Du kan begynde.
Bang, bang.
Bang.
Lincoln.
- Det var sgu flot. - Vi har fundet bygningen.
- Er det den? - Tænk, man skal ind ad vagtcentralen.
Transia. Hvad vil Malick med det?
Jeg brugte deres interface i din hånd.
- Det bliver vildt. - Det er det allerede.
May, du slår præcist til og bruger ingen radio.
- Hydra lytter. - Og de venter det.
Hvis du ser Charles, så gå ikke op på taget.
Hvad betyder det?
En ubuden gæst.
Han kom bare og overgav sig.
- Hvorfor? - Lash har overtaget.
Jeg forvandler mig snart for sidste gang, May.
Jeg er kommet for at sige farvel.
Dagen kan ikke blive særere.
May kan ikke tage af sted.
- Jo, jeg kan. - Andrew forsvinder for altid.
Han er en morder. Den mand, jeg holdt af, gjorde ikke den slags.
Han var ikke sig selv. Og nu er det snart slut.
Du kommer til at fortryde det.
- Jeg gør det, May. - Nej.
Uden Bobbi her er jeg den eneste, der kan.
- Du er ikke usårlig. - Det vil jeg afprøve.
- Så bliver det, som du så det. - Vi ændrer stadig slutningen.
Ingen forlader hovedkvarteret. Det er meningen, jeg skal redde ham.
Det kan jeg mærke.
Lad mig tage af sted.
Holdet bliver på quinjetten. Fitz holder øje med dig.
Husk, at vi ikke ved, hvad der sker bagefter.
Det ved jeg.
Pas på dig selv. Hvis det går galt, så spil ikke helt.
- Kom hjem, Skye. - Det er Daisy.
Pokkers. Daisy, ja. Men kom helskindet hjem.
Bør du ikke stå bag glas?
Jeg kommer ud, når jeg skal.
Hvad er der i droppet?
En mulig vaccine, Simmons har arbejdet på.
Den virker måske ikke, og den er til ikke forvandlede umennesker.
- Du er under forvandling. - Det er et sats.
Ja, det er usandsynligt.
Sig det, hvis du vil sige noget.
Jeg er ikke kommet for at reparere det.
Jeg ved, at jeg ikke kan gøre det godt igen.
- Jeg har tænkt som en psykolog. - Ud med det.
Jeg ved, at det har forandret mig at blive et umenneske.
Skulle du have en ph.d. for at finde ud af det?
Da jeg sagde, at jeg var den samme, som du giftede dig med...
- Da var du ikke en morder. - Det ved jeg nu.
Lidt af ham er altid i mig.
Det var ham, der sagde det.
Og der er noget af dig i ham.
Derfor kunne du nå ind til mig. Når jeg forvandler mig nu...
Så tror jeg, at jeg er væk for altid.
Hvis du kunne gøre det godt igen-
- og lave om på fortiden, ville du så gøre det?
Ja. men jeg vil have, at S.H.I.E.L.D. har monsteret.
Selv om jeg ved, at det var forkert, føler jeg, der var en grund til det.
- Der er monsteret igen. - Måske.
Men jeg tror, han kæmper for en sag, vi ikke forstår endnu.
Og måske får I brug for ham.
Vi er inde. Det er et kapret signal, så det er lidt ustabilt.
- Kan du finde vagtchefen? - Er det Giyera?
Ja, ham glemmer jeg aldrig.
Hørte du Andrew? Selv han tror, han tjener en større sag.
Ja, så er der måske en grund til, at Daisy og Charles fandt sammen.
Måske. Eller også er I alle skøre, og intet af det her giver mening.
Var det Ward?
Jeg tror desværre, at det var noget andet.
Åh nej. Hvad er hun på vej ind i?
Om jeg ville gøre det om? Du tænkte ikke på forvandlingen.
Jeg tænkte på os.
Alle de forfærdelige ting, der er sket, var ikke sket uden mig.
Jeg ville ikke ændre det mindste.
Det ville jeg.
Du er stadig omdrejningspunktet i den bedste tid i mit liv.
Uanset om vaccinen virker eller ej-
- så skal jeg være her sammen med dig lige nu.
Et envejsspejl.
Godt, jeg kom. Vi holdt øje.
For resten så er chancen for at undgå taget forspildt.
Hydra har taget Charles med derop. Af sted.
- Hvad vil du? - Finde Grant Ward.
Ja. Dagen blev endnu særere.
Malick tog helikopteren.
Jeg vil gerne snige dig ud, fordi S.H.I.E.L.D. er her.
- Skal vi dræbe agenterne? - Kun hvis de er mennesker.
- Vagtindgangen er på nordsiden. - Af sted.
- Hvad med os? - Vi bliver her.
Der er ingen skyer på himlen. Måske så Daisy ikke fremtiden.
- Hr. - Ward var her. 20. sal.
I to tager med Lincoln op. Jeg tager elevatoren ned.
Så nu venter vi vel og ser.
Jeg er ked af at trække dig væk fra din mission.
Det er en lang historie.
Daisy er så sikker på sine evner som umenneske-
- at hun tror, hun kan ændre fremtiden.
Sjovt. Vi forsøger at gøre det samme.
Magt er berusende. Han har ret.
Man mærker det ikke rigtigt, før man tager den fra en anden.
Kom ind, Coulson. Hvor er de?
Noget forfærdeligt slog mig.
Hvad hvis Daisy så sin egen død?
Lincoln, hører du. Alle enheder, stands. Hvor er du, Lincoln?
Jeg kan se Ward.
Angrib ikke. Jeg gentager: Angrib ikke.
Vi ved ikke, hvad vi er oppe imod, Lincoln.
Det er tid til at sige farvel.
Jeg var sikker på, at jeg kunne redde dig.
Men det var dig, der skulle redde mig.
Jeg har endelig udrettet noget.
Det er ikke sne.
Vi skal vist holde i hånd nu.
Måske er nogle ting uundgåelige.
Den har jeg lavet til min datter.
Jeg kunne ikke holde ud at forlade dem.
Men jeg var nødt til at beskytte Robin fra det her.
Det har du gjort.
Nu er jeg bange for, at hun kan vokse op-
-og blive som mig.
Derfor får hun altid brug for beskyttelse.
Jeg håbede på, at du kunne hjælpe.
Ja.
Jeg skal nok beskytte hende. Det lover jeg. Altid.
Det er jeg så ked af.
Du skal tage derhen.
Er det der, de fremstiller exoskelettet?
Det er ikke den teknologi, der interesserer os.
- Ja? - Husk nu, at du arbejder for mig.
Du bør altid være på min side. Du skal beskytte mig.
Nej. Jeg er, hvor jeg skal være.
- Har han det godt? - Han har det fint.
- Men han lød lidt sær. - Hvordan?
Han lød, som om han var bange.
Simon Terp BTI Studios